Mads Andersen-Skjern, enkemand og far til Daniel -
- besøger i 1929 Korsbæk som handelsrejsende i manufaktur.
Her opsøger han byens fine Damernes Magasin -
- hvis indehaver, Arnesen, er en aldrende farsøn -
- der har giftet sig med den unge, livlige Vicky.
Mads Andersen-Skjern bliver ignoreret -
- og han ser, at de jævne kunder bliver det samme.
Lige overfor er sadelmagerens hus til salg.
Skråt overfor ligger Korsbæks bank. Hans Christian Varnæs er direktør.
Familien Varnæs er toppen på byens sociale kransekage.
Familien omfatter konen Maude, børnene Ulrik og Regitze -
- og svigerinden Elisabeth -
- der efter en uheldig forlovelse har overtaget husførelsen.
Til kredsen hører også Varnæs' bror, Jørgen.
Overretssagfører i København og konservativ folketingskandidat.
Hans kone, Minna.
Oberst Hachel, far til Vicki. Doktor Hansen.
Den 96-årige fru Fernando Møhge og hendes datter Misse.
Mads Andersen-Skjern undersøger mulighederne i Korsbæk.
I Jernbane-restauranten møder han grisehandler Larsen og hans venner.
De bestyrker ham i troen på, at der er muligheder i Korsbæk.
Grisehandleren inviterer ham og Daniel hjem til Katrine -
- og datteren Ingeborg og hendes pige Ellen.
Næste dag køber Andersen-Skjern sadelmagerens hus.
- Har du fået nok, Daniel? - Hm.
- Det hedder "ja tak". - Ja tak.
- Vi vil gerne betale. - Så gerne, hr.
- Hvad skylder jeg? - 2,55 kr. alt i alt.
En "Dagens Ret", to "flade" og to mælk.
- Og så 10 % ... 2,55 kr. - 2 kroner og 30 øre.
Og 25 øre ... 10 %.
Rundet op ... Værsgo.
Kom så, Daniel.
- Farvel da. - Mange tak.
Derfor ikke.
Ulrik ...!
- Ulrik, det er denne vej. - Det var Daniel.
Ingen vrøvl med dig.
Agnes, den fagreste blandt Valhals valkyrier!
Du med dit højskole-snak.
- Skal I kigge i Boldts hæfter? - Ja!
Og en tår af Boldts øl?
- Hov! Også Regitze. - Nej tak, det smager sort.
- Men en kage? - Ja.
- Hvad får Boldt for en kage? - Et kys, hvis du ikke er forkølet.
Boldt er frisk som en fisk.
- Og hvad er så det her? - En hemmelighed.
Godt ... Fruen tror, vi er i Anlægget, men det er så kedeligt.
Skal vi gå ind i salonen?
- Står det fast med i aften? - Ja.
Kan drikkepengene bære en tur i Kosmorama?
Ikke hvis jeg skulle leve af ham, der lige gik.
- Hvad laver han? - Han lever nok af sine penge.
Han sidder op og sover for at spare hotel.
- Sådan en puger. - Skål.
- Han er blevet din genbo. - Hva' er han?
Han flytter ind hos sadelmagerens.
Vær stille ...! Ellers går vi tur i Anlægget.
- Lad dem. - Divanen skulle gerne holde.
- Sadelmagerens ...? - Ja, enken har solgt.
Ikke her. Jeg må hjem med børnene. Kom så, børn.
Åh nej, Regitze ...!
Nå, Ellen. Skal vi se, om Daniel er hjemme?
- Kom så, Ellen. - Der rendte Kvik.
- Hvor? - Den vej.
Vi må have fat i ham.
- Har lærlingen brækket armen? - De mener ...?
Siden De selv må lufte fruens lille øjesten.
Daisy er i løbetid.
Hvordan så med fruen?
Tag dig lidt sammen!
- Det er jo Albert, mor. - Hvad for en Albert?
- Albert Arnesen. - Goddag, fru Møhge.
Manufaktur-handlerens Albert? Er han blevet så stor?
- Vi er jo ude på visitter, mor. - Spørg, om hans mor er hjemme.
Min mor har desværre ligget på kirkegården i 26 år.
Det husker du da.
Hun var da med til Fernandos begravelse.
Vi kan spørge Albert, om systuen vil sy din atlaskes kjole om.
- Den grå med striberne. - Ja, den glemmer jeg ikke.
Mor havde tænkt sig ... Nu skal du bare høre ...
Den gamle går udmærket, hvorfor bliver hun så kørt?
- Jo tak, min kone har det godt. - Hvad siger han?
Hans kone har det godt.
Så er freden forbi.
- Ja? - Det gælder en bank-forretning.
- Jeg vil gerne være kunde. - Hvordan nærmere, hr. ...?
- Mads Andersen-Skjern. - De er her på forretninger?
- Jeg bor her. - De boede i Skjern ...?
Næ, det er også mit navn. Andersen-Skjern.
Åh, javel. Jeg synes bare ikke ... Er De flyttet til byen for nylig?
Jeg har købt ejendommen Algade 14...
Undskyld et øjeblik.
- Goddag. - Jeg købt ejendommen Algade l4.
Med den tanke at begynde en forretnings-virksomhed.
Så jeg vil gerne optage et lån.
Ja, ja ... Nu kan banken jo ikke sådan uden videre ...
Selvfølgelig ikke. Men jeg har jo ejendommen som sikkerhed.
Et øjeblik, hvis De lige vil have mig undskyldt.
Goddag, fru konsulinde Holm. Direktøren er tilbage om et øjeblik.
- Jeg kan vente på hans kontor. - Ja, naturligvis.
- Det var fru konsulinde Holm. - Må jeg tale med direktøren?
- Jeg har tid til at vente. - Direktøren har flere aftaler.
De kan bare kalde, når direktøren bliver ledig.
Hvad sker der?
- Det er ikke noget for damer. - Hvad mener De? Må jeg se?
Manufaktur-handler Arnesen står og snakker -
- og imens bliver hans frues hund ...
- Bliver den kørt over? - Nej, det, der er værre ...
Undskyld, det ved De forhåbentlig ikke.
Gå De hellere tilbage til Deres plads.
Morfar ... Der er Kvik. Hvad laver Kvik med den lille hund?
Se de hunde!
Kig den anden vej. Det er ikke noget for børn.
Ja, alt får jo en ende.
Nej, hvor har vi dog sludret.
Nu må vi vist videre, mor.
- Før var der to. - To ...?
- Den ene oven på den anden. - Mor er jo 96 nu.
Her lugter af gris.
Mens De har fornøjet damerne med Deres snak -
- så har min Kvik lyksaliggjort Deres firbenede veninde.
- Hvad skal det sige? - At vi er kommet lidt i familie.
- Er Agnes stadig ikke kommet? - Næ. Hvad bilder hun sig ind?
Det er nok det gode vejr. Nu skal jeg tage bakken.
Nå, endelig!
- Hvor har I været? - I Anlægget som sædvanlig.
- Hvordan er det, du ser ud? - Hun fik en kage.
De kager, børnene skal have, skal de have her i huset!
- Hvis fruen vidste det ... - Det er en hemmelighed.
Se så at få dem vasket. I Anlægget?
- Ja, i Anlægget. - Hvor ligger det "anlæg"?
Jeg ville lige fortælle, hvem der er flyttet ind hos sadelmagerens.
Det er manden med drengen.
Dem, vi så på banegården. Det er en pæn dreng.
- Han hedder Daniel. - Hvor kommer de fra?
Fra Jylland. De vil åbne en forretning med manufaktur.
Det må være en misforståelse, Arnesen ligger lige overfor.
Det var bare, hvad jeg hørte.
Sikke noget snak. Hvad det pigebarn hører, hver gang hun går i Anlægget!
Tak for besøget, købmand Munk. Vi ses onsdag aften.
Alt skal nok ordne sig. Hils fruen.
Jeg går over i klubben.
- Til mig? - Den herre har ventet på direktøren.
Nå ja. Hvis De så ...?
Så er direktøren ledig for en kort samtale.
Tak.
Goddag, mit navn er Mads Andersen-Skjern.
Direktør Varnæs. Værsgo at tage plads.
Undskyld mig et øjeblik.
Hallo, giv mig Postgaarden.
Det er bankdirektør Varnæs. Kan De stille mig om til klubben?
Giv en besked til bridge-bordet. Jeg bliver lidt forsinket.
Ja, ja ... De kan spille en I'hombre i mellemtiden. Tak.
Spiller De bridge? Det skulle De prøve. Det er meget udviklende.
- For hvad? - For den her. Nå, men ...
- Hvormed kan jeg tjene Dem? - Jeg kommer til Dem om et lån.
Nu smutter jeg. Jeg har en tennisbane om 20 minutter.
De får gjort noget ved Deres tennis, hr. Holmdal.
Mixed double.
Pas på, De ikke får "mixed" mere end godt er.
Pas godt på rigets finanser, frk. Mortensen.
Du er en stor, flink dreng, at du kan sidde stille i så lang tid.
Og hvad hedder så sådan en flink dreng?
Daniel.
Har du lyst til at prøve at stemple?
lh, hvor du kan! Du har evner for bankvæsen.
- Jeg må se det fra bankens side. - Naturligvis.
Og vi har jo allerede Damernes Magasin.
Damernes ja, men hvad med konernes og pigernes?
Jeg er jo ikke fagmand, men der findes da forskellige småbutikker.
Er der ikke "postordre-forretninger" for jævne folk? Undskyld udtrykket.
Hvorfor ikke få den handel her til byen?
Jeg værdsætter Deres virketrang. Men De kender tiderne -
- og jeg har forpligtelser over for mine gamle kunder.
Mange er tredje, ja, nogle endda fjerde generation her i byen.
De vil altså ikke låne mig penge, selv om jeg kan stille Dem sikkerhed?
Altså nej.
- Hvis De ønsker det på den måde. - Det er Dem, der ønsker det.
- Jeg kan hente penge udefra. - Så er alt jo godt.
Pengene bør arbejde i den by, hvor jeg agter at tjene dem.
Men tak for samtalen.
- De har en meget flink dreng. - Jeg stempler.
Så dygtig han er. Man skulle tro, der var bankfolk i familien.
Tak, fordi De tog Dem af ham. Sig pænt farvel, Daniel.
Med fødderne siger vi tramp, tramp, tramp.
Med hænderne siger vi klap, klap, klap.
At du må huske på, sådan skal en polka gå ...
- Har du været i klubben? - Der blev ingen bridge.
Jeg blev forsinket i banken, og Albert meldte afbud.
- Hvorfor det? - Han skulle til dyrlæge.
- Har han fået hundegalskab? - Nej, det var med ...
- Daisy? - Er den da syg?
Nej, jeg vil snarere sige, at den er lyksaliggjort.
En vanvittig historie. Kræet er i løbetid.
Albert lufter hunden, møder tante Møhge -
- og Misse diverterer ham om "den grå atlaskes".
Mens de bedøver sig i volanter og guirlander -
- kommer grisehandlerens køter om hjørnet og svup ...!
- Børnene ...! - Vi så det selv.
Hvad gjorde I ...? Hvad er det her? Det er Agnes.
Da det skete på Algade, kan det dårligt forblive en hemmelighed.
Selv for de uskyldige små ... Albert er altid så uheldig.
Hans Christian, børnene. Og så med en køter!
Opdagede Albert ingenting?
Ikke før grisehandleren sagde, at nu var de i familie.
- Er det morsomt? - Ja, gu er det da morsomt, Maude.
Jeg synes, det er en både dum og vulgær historie.
Har I hørt, at sadelmagerens hus er solgt til manufaktur-forretning?
- Hvem har du dog hørt det fra? - Manden, der vil åbne forretning.
Det var ham, der forsinkede mig ...
Han vil have et lån til at starte for.
Nej, den mand må ikke være rigtig klog.
Jeg ved nu ikke ... Men han fik ikke lånet.
Men Albert skal nok passe på mere end han-hundene.
Så er jeg her ... Kom, Kvik.
Sig til mor, at hun skal give dig noget godt at spise.
Han har gjort dagens gode gerning, Katrine.
Han har besprunget Arnesens tævehund.
Ja, I er nogle værre nogle.
- Davs, tøser. - Dav.
- Solen er da gul. - Den kan godt være grøn.
Ingeborg, er Tidende kommet? Tak, min tøs.
- Hvad skal vi have til middag? - Brunkål med flæsk.
- Det lyder sgu godt. Hør, mor ...? - Ja, Larsen.
- Har vi til to mere? - Jo, hvorfor?
Ellen får besøg af Daniel, og han tager sin far med.
Det blev altså nej? Du var ikke fin nok for hr. bankdirektøren.
Han var høflig nok, men ...
- Storsnudet? - Egentlig ikke.
Han vil nok bare have, at alt bliver, som det var.
Og så?
Jeg vil ikke være påtrængende, men De sagde selv ...
Ja?
Kan De have Daniel et par dage, mens jeg tager hjem til min egn?
- Mine brødre kan kautionere. - Det er sgu mærkeligt med de fine.
De snakker aldrig om deres penge, men det er kun deres, der tæller.
En anden en kan godt have mange flere.
- Penge er penge. - Der er stadigvæk en forskel.
Det er en selv, der giver pengene betydning og magt.
- Se, han har en kastanje-hat på. - Næ, det er en kogle-hat.
Værsgo.
Ellen, har vi plads til Daniel nogle dage?
Vi har altid plads til Daniel.
- Hvad er det, De læser? - Digte.
- Det forstår jeg mig ikke på. - Det er ikke noget at prale af.
- Hun har været på højskole. - Hvad er det for digte?
- Axel Juel hedder han. - Må vi høre et?
Ja ... Jeg ved ikke rigtig.
Det her ... det er så rigtigt.
jeg er hjemløs alle vegne engang skal jeg hjemløs segne
men jeg priser mine kår thi der drager os så meget
jeg er glad jeg aldrig ejede stundom mistede den der får ...
Forstod De noget af det?
Den, der får, mister ikke noget. Den, der får, bliver rigere.
De polstrede møbler skal også ned og bankes.
- Kan vi ikke bruge den der? - Min søster vil have dem banket.
- Hans Christian, jeg be'r dig! - Om hvad?
Din cigar. Røgen hænger alle steder. Kunne du ikke ...?
- Jeg kan da ryge den i banken. - Tak, min ven.
Godmorgen.
Det hænger også i tøjet. Har du ikke lagt mærke til det?
Næ, men min næse er ikke så sart som din.
Det er frygteligt at have lugtesans. Somme tider lugter børnene.
Når de kommer fra Anlægget, synes jeg, at Ulrik lugter af øl.
Laura, se der!
- Ja, så nåede det hertil. - Vi kan stille det ind ved trappen.
Vil du tage den?
- Bor man sådan i Jylland? - Se det servante-stel.
- Og ordentlig køkkentøj har de ikke. - Der skal være manufaktur.
Da ikke over for Arnesen.
- Hvad er så interessant? - Nu flytter de ind.
Der skal alligevel gøres rent. Laura, min søster vil tale med Dem.
Minna og Jørgen har været til bryllup med de kongelige.
Hun var i grønt med hermelin.
Er det Dem? Har min søster fortalt om middagen til bank-bestyrelsen?
Frøkenen og jeg har lavet det her.
Men hvis fruen hellere vil have guldfasaner, så ...
- Pas på, stigen ikke knækker. - Meget morsomt.
Det tænkte jeg nok. Det sagde jeg også til Agnes.
Der skal ikke være manufaktur over for Arnesens.
- Hvad skal der så være? - Der skal være grisehandel.
- Har min søster ...? - Fruen er gået op.
Da jeg sagde, der skulle være grisehandel derovre.
Det kommer der af at stå og glane ud ad vinduet. Læs, hvad der står der.
Det er i orden, min ven.
Den skal i Tidende tirsdag og også i Socialdemokraten.
- Det er til dig. - Tusind tak.
Han fik en 2-øre. Det bringer sikkert lykke.
- Alt på ét bræt! - Ikke alt, men næsten.
Sig mig lige en ting ... Med hensyn til personale?
Jeg har ansat en lærling og averteret efter en dame.
Ingeborg ... Hun kunne ikke lide at spørge selv.
Har Deres datter lyst?
Det ser sgu sådan ud. Hvis De alligevel skal have en dame.
Sært ... Det var i mine tanker, men jeg turde ikke spørge.
Deres datter står for mig som noget særligt.
Hva' fanden ville De gøre uden mig?
Det må De nok spørge om.
Har De set her, frk. Grøn?
Hvad laver De? Hvad ligner det at krølle chefens avis!
"Det meddeles herved de ærede kunder i by og på land -"
"- at Mads Andersen-Skjern i morgen åbner Tøjhuset ..."
Tøjhuset ...!
"... og anbefaler sig med alt inden for manufaktur." Mon?
"Kvalitet en æressag, rimelige priser og ..." Nu må jeg be'!
"... behagelig betjening."
Han må ikke være rigtig vel forvaret.
Har chefen set?
Hvordan er det, De ser ud? Er der udbrudt krig?
Måske.
Albert, har du set den? Annoncen!
- Hvilken annonce? - Den om varehuset.
Det angår ikke os.
De "ærede" kunder holder sig til min forretning.
Han holder ikke længe.
4,50 kr.
Værsgo.
Farvel og tak.
Vi kommer for at handle. Hvad vil du have, Katrine?
Du kan selv vælge. Og Ellen, vis morfar, hvad du gerne vil have.
- Jeg vil have min atlaskes nu! - Den er ikke syet om allerede.
Den er nok stjålet. Gå ind til Albert og sig, han skal finde den nu!
Ja, ja, lille mor.
Vil du gerne have den, Ellen? Hvor meget?
11,50 kr. Den er fra England. Men hvis det er til Ellen, så ...
Her er 20 kr. De 8,50 skal bringe lykke.
Tak, Oluf Larsen.
Skal vi se, hvad mormor har fundet ud af?
Hun plejer sgu ikke at være god til at bruge penge.
Misse, hvor bliver du af?
- Hvormed kan jeg tjene fruen? - Jeg vil tale med Albert.
Den unge mand hedder Fritz.
Hvor er Albert?
- Kom, frue. - Hænderne væk!
Svinske mandsperson.
Ingen mand har rørt ved mit legeme, siden Fernando døde i 1895.
- Mor, Albert er ikke her. - Nej, han gemmer sig.
Han har altid været en fej knægt.
Du må godt blive nede og lege, hvis du ikke render nogen steder.
- Tror du, du kan finde det? - Ja.
Blikkenslageren ... Det er rundt om hjørnet.
Her.
- Og så skal du gå lige hjem. - Ja.
Daniel. Må jeg gå med?
- Jeg skal mange steder. - Det gør ikke noget.
- Hvor meget har vi? - 12 øre til hver.
Hun gav 5 øre. De må være meget rige.
Frk. Jørgensen. Kig lige her. Hvem er den dreng?
- Det er jo jydens. - Ja, men den anden.
Du godeste ... Er det ikke bankdirektørens Ulrik?
Det er 16 kr.
Lige et øjeblik.
20, 30, 40, 50...
Og 100, værsgo.
Mange tak, frue.
- Hvad kan jeg tjene Dem med? - Det er mig særdeles pinligt.
Men situationen tvinger mig ind på Deres enemærker. Værsgo!
Vil De bevise, at man kan få penge ud af Dem?
- Jeg har konfiskeret dem fra min søn. - Hvad har jeg med det at gøre?
Han har tjent dem ved at gå by-ærinder med Deres søn.
- Daniel. Ja, de er gode venner. - Min søn går ikke bud for andre.
- Det beder jeg Dem om at forstå. - Er det ikke synd for Deres dreng?
Jeg begyndte at gå ærinder, da jeg var seks år.
Derfor kan jeg nu klare mig uden Deres hjælp.
Min familie behøver ikke gå ærinder.
- Det burde De vide. - Jeg kender ikke Deres principper.
Vi har lagt mærke til Deres principper!
Det tager jeg som en kompliment.
- Min hustru er blevet syg af dette. - Det gør mig ondt.
- Farvel. - Farvel, hr. bankdirektør.
Hans Christian ...
Hr. bankdirektør.
Svoger!